- Tidigare: - Ge mig ringarna!
Claire hittade Jamie.
Vi betalar skatt, men korruptionen bland guvernörens män ska upphöra!
- Jag älskar dig. Gift dig med mig. - Jag är inte redo för det här.
- Hon träffade en person hon älskat. - Menar du Jamie Fraser?
- Jag visade det inte för dig. - "Dödsfall i en eldsvåda."
"James MacKenzie Fraser och hans hustru."
Roger, en hemsk sak väntar mamma och Jamie.
Att inte försöka hjälpa dem vore oförlåtligt.
Snälla, försök inte följa efter mig.
Ursäkta mig. Jag letar efter den här kvinnan.
Tack.
- Nej, tyvärr. - Tack.
Retar ni er på min inrättning, sir?
Nej. Det är bara det att...
Jag letar efter den här damen. Hon kom hit med Phillip Alonzo.
- Ingen har sett henne. - Inte jag heller.
- Är inventeringen klar? - Ja, sir. Vi behöver 12 sätthakar.
Har ni sett den här damen?
Tyvärr, det har jag inte.
- Var är barnet? - Se efter själv.
Milady. Milord. Jag är så glad att ni kunde komma på ett besök.
- Är Ian inte här? - Han kommer hit i morgon.
Han är i Brunswick och hämtar whiskyfat.
- Guvernören bjöd oss till teatern. - Han kallade dit oss.
- Kom ni hit för en pjäs? - Nej, för att få träffa er.
- Och Germain. - Ska jag lägga ner honom?
Guvernören vill presentera mig för sin högra hand Edmund Fanning.
Som har båda händerna i skattkistan. Åtminstone enligt Murtagh.
Marsali, ska jag hjälpa till?
Hur har ni det? Du, Fergus och barnet?
Att vara mor till ett litet barn...
Mitt hjärta är så fullt av kärlek att det håller på att spricka.
Men...
- Är nåt på tok? - Nej.
Lille Germain är en sån dyrgrip.
Jag skulle hellre få en kniv i magen-
- än att behöva se honom fara illa eller vara ledsen.
Om nåt skulle hända honom...
Den saken är det svåraste för en förälder.
Man är beredd att offra sitt liv för det-
- men man kan inte skydda dem mot alla och allt.
För Guds skull!
Ursäkta mig.
Hur tar jag mig till Cross Creek? Jag vill ge mig iväg i morgon.
Sally Ann gör resan varje vecka. Fråga kapten Freeman.
Brianna.
Du...
Tack, gode Gud, jag hittade dig.
- Herregud. Vad gör du här? - Jag har letat efter dig.
- Inte utan risk för liv och lem. - Du skulle ju inte följa efter.
- Det var inte planen. - Att du försvann, var det en plan?
Jag visste inte hur det var mellan oss efter det sista samtalet.
Vad menar du med mellan oss?
Visste du inte vad jag känner för dig?
Låt oss gå ut.
- Vänta, Roger. Hur hittade du mig? - Jag pratade med Gayle.
Hon sa att du rest till din mamma. Jag letade efter dig i Inverness.
- Du har läst mitt brev. - Självklart!
- Ett brev? Du kunde ha ringt. - Jag ville ringa!
Jag ville säga att jag älskar dig, men trodde att du skulle stoppa mig.
Sa du att du älskar mig?
Följ med mig.
Stäng dörren.
Vänta!
Är du säker?
Förstår du inte hur gärna jag vill ha dig?
Vi är inte förlovade. Det verkade vara så viktigt för dig.
- På festivalen sa du... - Jag sa...
Jag sa att jag vill ha dig helt och hållet eller inte alls.
Har du ändrat dig?
Nej.
Då så.
Du får mig helt och hållet.
Vill du gifta dig med mig?
Hur skulle jag kunna säga nej till en man som jagat mig i 200 år?
- Jag har ingen ring. - Jag har kvar armbandet du gav mig.
Ädelstenen du använde när du färdades genom stenarna.
Jag fick en idé. Vet du vad handslag är?
Det är som ett tillfälligt äktenskap.
I högländerna, där det är långt till närmaste kyrkoherde-
- kan man denna tid vara trolovade ett år och en dag.
- Efter den tiden... - Så gör vi.
- Verkligen? - Ja.
Trevligt att se er här, herr och fru Fraser.
Den här pjäsen ska vara exceptionell. Skriven av en infödd Wilmingtonbo.
Fanning! Kom hit. Jag ska presentera er för en vän.
Mr James Fraser från Fraser's Ridge.
Mr Edmund Fanning, en god vän och kollega.
Ett nöje, sir. Min hustru Claire Fraser.
Mr Fanning är min egendomsbokförare.
Han leder Orange countys milis och är domare i ert county.
Många strängar på lyran.
Hans excellens talar varmt om er, mr Fraser.
Särskilt i skenet av de aktuella bekymren i väst.
- Reglerarna? - Kalla inte upprorsmännen det.
Det är endast Herren som kan reglera saker.
- Har ni ont, mr Fanning? - Jag skadade mig.
När jag stod emot mobben i Hillsborough i maj.
- Han stod, bokstavligen. - Man skämtar om mig.
För att blidka upprorsmännen bar jag rom till deras läger.
För att få dem att sluta med laglösheten.
En nobel handling. Det räddade säkert många liv.
Min stövel fastnade i leran och jag måste ha skadat mig själv.
Jag har en konstig utbuktning. Minsta rörelse orsakar smärta.
Min doktor säger att det kommer att gå över.
Inte om det är det jag tror. Låt mig få undersöka er.
Min hustru är en helare, mr Fanning.
Låt oss överlåta det till mr Fannings doktor.
Om smärtan blir värre kan ni behöva en kirurg.
Mr Fraser, jag ska presentera er för några bekanta.
Min hustru presenterar fru Fraser för deras hustrur.
- Hustrurnas krets. - Verkligen.
Var inte orolig, jag ska lotsa er fram.
Där. Ni känner till ansiktet som fick tusen skepp att sjösättas.
Den damen kan fylla så många med tobak om hon önskar.
Slagfärdighet och rikedom i överflöd.
- Maken tycks vara fängslande. - Det är överste Washington.
- Vem då? - Överste George Washington.
Han var militär i Virginiaregementet.
Jag vill gärna träffa dem båda.
Herr och fru Fraser har nyligen bosatt sig på sitt gods.
10000 tunnland vid Blue Ridge Mountains.
- Mr Washington kartlade det. - Jag minns det. Magnifik vildmark.
Ja, bra mark. Generöst utdelad av hans excellens.
En generositet utan motstycke. 10000 tunnland.
- Guvernören måste tycka om er. - Naturligtvis.
Mr Fraser är lojal. Han har varit soldat.
- Var ni med oss mot fransmännen? - Nej.
Men jag känner till er makes bedrifter under de krigen.
Jag stred vid Culloden 1746.
Jag känner inte till det slaget. Som ung var jag i Virginia.
Där ni högg ner körsbärsträd.
Det är sånt som pojkar gör. Bara en liknelse.
Mina damer och herrar, pjäsen börjar snart.
Låt oss gå till våra platser.
George Washington kommer att bli den kanske mest kände amerikanen.
- Vad gör honom så allmänt känd? - Han vinner kriget mot britterna.
Han blir landets förste ledare. Men han blir inte kung.
Han kommer att kallas president och har valts av folket.
Om Brianna hade varit här skulle hon ha haft hundra frågor.
Jag tror att vi ska stå på knä.
Jag, Roger Jeremiah...
...tager dig, Brianna Ellen, till min maka.
Mina tillhörigheter är dina. Med min kropp tillber jag dig...
...i nöd och lust, i rikedom och fattigdom.
Så länge vi lever lovar jag dig min ärlighet.
Jag, Brianna Ellen...
...tager dig, Roger Jeremiah, till min make.
Mina tillhörigheter är dina. Men det är inte särskilt mycket.
Med min kropp tillber jag dig...
...i nöd och lust, i rikedom och fattigdom.
Så länge vi lever.
- Löftet. - Jag lovar dig min ärlighet.
Utifrån den lagstadgade rätten i denna ovanliga skotska tradition...
...förklarar jag nu att vi är...
...make och maka.
- Har min fru återvänt? - Nej, hon är med den där mannen.
Den liderlige mannen?
Reglerarna vill ta ifrån mig mitt hem.
De vägrar se sina skatter användas till byggandet av mitt palats.
Jag hoppas att mina mannar bjuder på en bra föreställning.
Hur sa?
Hela världen en skådebana är, och män och kvinnor spela på den.
Var har sin stund att komma och gå.
Shakespeare blir aldrig omodern.
Det är inte Shakespeare vi ska se här, ers excellens.
Nej, men teatern tillhör hans majestät konungen.
Praktfull och möjlig genom skatter. Det förstår inte upprorsmännen.
En minnesvärd kväll.
Vad har det med era mannar att göra?
Upprorsmännen. Jag har en spion i deras läger.
De tänker råna en vagn med skatter till New Bern i kväll.
När den lämnar Wilmington.
De är här, mina herrar, längs vägen till New Bern.
Mina rödrockar kommer att tillfångata dem.
- Vet ni vilka de är? - Ja.
Deras ledare är Murtagh Fitzgibbons.
Om ni vill kan jag ansluta mig till era mannar.
Tack, men allt är under kontroll. Njut av föreställningen.
Han kommer!
Din hy är så mjuk.
Du är den vackraste kvinna jag nånsin sett.
Jag har längtat efter det så länge.
Om jag tar dig nu är det för alltid.
Ja, snälla.
Känn mitt hjärta. Säg till om det stannar.
- Vad är det? - Jag vill att det ska vara längre.
Jag har undrat ett tag vilken hårfärg du har här nere.
- Det är... - Jag tänker ta reda på det själv.
- Och namnet? - Vilket utsökt klädsel!
Luften och himlen i ett ändlöst bölande.
Det är du som bölar.
Vardanes låter lika harmonisk.
Han passar det upprepade glada ljudet.
Kan han upplösa naturens kaos?
Kan han beröva människan ljuset och dagen, förändra årstiderna?
- Vilken poesi! - Poesi?
Kan han göra allt det och bli en gud?
Tålamod, gossar.
- Får jag fråga en sak? - Vad som helst.
- Var det okej? Gjorde jag rätt? - Herregud...
- Var det okej, alltså? - Ja.
- Hur kan du tro nåt annat? - Du sa inte nåt.
Du låg där som om du var klubbad.
- Jag undrade om du var besviken. - Nej, det var jag inte.
Om en man tycks ha fått ryggraden avlägsnad visar det att han är nöjd.
- Får jag fråga dig en sak? - Javisst, make.
- Gjorde det ont, första gången? - Ja. Men jag tyckte om det.
När jag tänkte på bröllopsnatten såg jag framför mig-
-rena lakan, champagne, en säng.
Jag har de sakerna, men inte det här.
Jag har nog aldrig varit lyckligare.
Bree...
Vad vågar han som Vardanes inte vågar?
Rodna inte, ädle prins.
Ljudligt förkunnar jag Vardanes meriter.
Min själ står inte ut med honom. Mitt hopp om storhet är ute.
Så konstlöst.
Likt solen härskar han över dagen.
Likt nattens bleka drottning gör han min strålglans osynlig.
Han föddes några månar före mig, men vilken är skillnaden?
Ursäkta. Han behöver en kirurg! Hjälp mig, överste.
- Ursäkta, mina damer och herrar! - Han dör. Finns det en kirurg här?
- Min hustru är kirurg. - Helare, sa ni. Örter och sånt...
Ta honom till foajén och lägg honom på rygg. Genast!
- Vad är det frågan om? - Dödade jag honom?
Du kan ha räddat honom genom att tvinga fram operationen.
Tryon tänker tillfångata reglerare. Murtagh är bland dem.
- Varför då? - Rån. De blir hängda.
Jag måste varna Murtagh. Håll Tryon upptagen.
Jag ska ge dig så mycket tid som jag kan. Var försiktig.
Ljumskbråck.
Blodflödet kan ha strypts. Jag måste operera.
Ni ska hämta nål och tråd.
Ni hämtar en liten vass kniv, sprit och mycket linne.
- Frohock, få tag på en kirurg! - Jag är kirurg.
Det kan inte vänta. Assistera mig.
- Gör det mer privat, på värdshuset. - Det är bråttom, han är döende.
Mr Fanning, drick ordentligt. Förhoppningsvis blir ni medvetslös.
- Hur mår patienten? - Min hustru gör allt för honom.
- Hon är mycket skicklig. - Strålande.
- Är ni på väg härifrån? - Ja. En sorglig föreställning.
Är ni också på väg härifrån?
Jag ska hämta min hustrus kirurgiska verktyg.
- Får vi ge er skjuts? - Ja.
- Varsågod. Jag har det här också. - Tack. Rommen har redan verkat.
- Han är så blek. - Vid dödens port.
Nål och tråd? Tack.
- Vad gör ni? - Rengör. Jag ska göra ett snitt.
Fyra man ska hålla armar och ben. Håll honom stilla när jag arbetar.
Rommen hjälper bara delvis. Han kommer att vakna av smärtan.
Jag klarar det inte utan er. Snälla.
Ni är hans kollega, ers excellens.
Om han vaknar till och ser er så lugnar det honom.
- Har ni en näsduk? - Ja.
Om han vaknar låter ni honom bita i den.
Stanna!
Jag lånar en häst nu. Tack, oss soldater emellan.
- Pågår ett krig jag inte känner till? - Ja, sir.
Håll honom stilla.
Så där ja.
Ni måste vara stilla, mr Fanning.
Guvernör Tryon, prata med honom. Distrahera honom.
Om du ligger stilla, Fanning, ska jag bygga ett hus åt dig.
Med den finaste tegelstensexteriör du nånsin har sett.
Ointagligt som en fästning, säkert mot upprorsmännens mobb.
- Bra gjort, guvernören. - Det var ganska spännande.
Han minns väl inte det jag sa?
Ur vägen! Släpp fram mig!
Vilken helvetisk syn.
- Jag syr igen såret. - Ni har slaktat honom.
Det enda han behövde var tobaksrök upp där bak.
Det behövs inte. Damen har hand om det här.
Stanna!
Nu tar vi tillbaka våra pengar.
Är ni klar, frun?
Tack, mina herrar. Jag hjälper honom hem.
Ni har nog räddat hans liv.
Jag förstår varför er make inte klarar sig utan er i vildmarken.
Det där var i allra sista stund.
Han tycks inte ha märkt nåt.
- Fick du tag på Murtagh i tid? - Jag hoppas det.
God kväll. Det är kallt.
Det är Fergus! Guvernören tänker tillfångata er.
Fergus? Är det du?
Milord bad mig varna er. Råna inte vagnen.
Kan jag hjälpa till?
Ursäkta, sir. Vi har druckit en del ikväll.
- Är det här vägen till Wilmington? - Ja, det är det.
Fortsätt. Det är oklokt att vara ute på vägarna på natten.
Det ska vi göra. Tack så mycket.
Kom nu. Trevlig kväll!
- Vart tog ni vägen? - Vi blev förrådda. Vi ger oss iväg.
- Du har en spion i din grupp. - Jag antar att jag måste ha det.
Kunde min gudson inte komma hit själv?
- Han är på teatern. - Teatern?
Det är lika bra. Det finns ingen jag hellre hade träffat.
Vi behöver ädelstenar till färden hem när vi har hjälpt dina föräldrar.
Det är så frustrerande att inte veta datumet för branden.
Jag vet att jag har tid, men inte hur mycket.
- Jag skulle kunna döda tryckaren. - Jag var frestad att skälla ut honom.
- Vem då? - Tryckaren som smetade till datumet.
Hur kunde du veta det?
Jag berättade om dödsannonsen idag.
Hur kunde du känna till det suddiga datumet och tryckaren?
Såvida du inte...
Såvida du inte redan visste det?
Bli inte arg. Jag visste det. Jag hittade samma dödsannons.
- Efter det att jag gett mig iväg? - Nej, före.
- Och du sa inget till mig? - Jag var nära att säga det, men...
Du blev glad av att de fann varandra. Jag ville inte göra dig ledsen.
Min mamma dog. Borde inte jag få veta det?
Först tänkte jag så. Jag ville berätta det för dig.
Brianna... Varför skulle jag krossa ditt hjärta?
- Fiona höll med. - Fiona?
Pratade du med Fiona om det? Om min mamma och tidsresor?
Det var så jag fann dödsannonsen. Fionas farmor hade den.
Hon ledde dansen vid Craigh na Dun. Fiona kände till tidsresorna.
Att berätta om branden skulle göra mer ont än gott.
Sa hon det?
Rådgjorde du med henne istället för mig?
Valde ni två att inte berätta att min mamma var död?
Hon var redan död. Du visste det. Hon har varit död i 200 år.
- Vad hade du kunnat göra? - Det här. Jag kunde göra det här.
- Du ville inte det. - Vi har fått en gåva, Brianna.
Men vi får inte avgöra sånt. Då skulle vi rädda alla vi älskar.
Det var mitt beslut.
Jag skulle aldrig ha gjort så. Hur vågade du ta beslutet ifrån mig?
- Jag ville inte krossa ditt hjärta. - Du ville gifta dig med mig.
Ja! Ursäkta att jag ville ha dig till hustru.
Nu är du det. Det kanske är dags att lyssna?
Vad då? Måste jag som hustru lyda dig?
Är det så det blir? Du bestämmer så att jag inte behöver bekymra mig?
Du förvränger mina ord. Jag dog nästan på vägen hit!
- Jag bad dig inte göra det! - Du försvann utan ett ord!
Bara ett brev jag skulle få efter ett år.
När du hade dött eller var fast.
- Jag borde kanske återvända. - Du borde kanske det.
Vill du det? Att jag återvänder genom stenarna?
Lizzie och jag klarar oss bra.
Brianna, du berättade för mig om dina sista ord till din pappa.
- Att du aldrig förlåtit dig själv... - Blanda inte in honom i det här!
- Samma sak nu. Du stöter bort mig. - Fan ta dig! Jag var bara ett barn.
Det är du fortfarande. Du beter dig som ett barn.
- Det här var kanske ett misstag. - Om du tror det ska du ge dig iväg.
Se mig i ögonen och säg det. Om du verkligen vill det...
...så ger jag mig iväg.
Ingen hindrar dig.
- Upprorsmännen kände till min plan. - Var det nån som varnade dem?
Ni kände till det, liksom Fanning och Washington, men...
- Ni var alla med mig. - Nej. Jag såg honom lämna pjäsen.
- Vem då? - Överste Washington.
Paret tog på sig ytterkläderna när jag hämtade kirurgen.
- Båda två? - Ja, tillsammans.
Lita aldrig på en Virginiabo. Washingtons stund kommer.
Har du tappat modet?
Jag förlorade 20 shilling, men har själen kvar.
En själ är sällsynt här.
Vad sägs om nåt med lite mer jordiskt värde?
- Då behöver du mycket tur, Bonnet. - Ja.
Blås på den, sötnos.
Du kanske får lyckan att vända för mig?
- Var kom du över den? - Varför frågar du?
- Den liknar min mammas. - Gör den?
Lever hon? Det bringar otur att bära de dödas smycken.
Jag har inte märkt nån effekt.
Men din mor levde och mådde bra när jag lämnade henne.
- Var är hon? - Det vet jag dessvärre inte.
Jag träffade henne för ganska länge sen, men det var trevligt.
Men om du vill återlämna den till henne-
- kan vi kanske träffa en överenskommelse?
- Säljer du den till mig? - Jag köpslår aldrig offentligt.
Då lär de sig mina trick.
- Hur mycket pengar vill du ha? - Jag har tillräckligt med pengar.
- Du kanske kan förtjäna den? - Du har misstagit dig på mig.
- Du har misstagit dig på mig! - Snälla, låt mig få gå!
Vill du leka?
- Två par. - Jag lägger mig.
Drottningen är hög.
Par.
Jag har haft livligare turer.
Jag trodde att du kanske var oskuld.
Men det där var inte din första gång, eller hur?
Du glömde en sak.
Jag betalar för mina nöjen. Jag är hederlig, för att vara pirat.
Om du hittar din mor, hälsa henne från mig.
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com